- Когато си готов. - Не го препоръчвам.
Много е рано да го подложим на хипноза. Системата му нямаше време да се възстанови.
Загрижеността ти е отбелязана. Сега нека да продължим.
Просто ми дайте ден или два, за да стабилизирам състоянието му.
Може би не разбираш това, което е заложено тук.
Той знае къде са Х5.
Заключил го е в мозъка си, но аз ще го измъкна.
- Няма да измъкнете нищо, ако умре. - Ще поема този риск.
Направи го.
Направи го или ще намеря някой друг, който че го направи.
Къде са те, Зак?
Къде е Джонди?
Къде е Макс?
Кажи ми и всичко това ще приключи.
Зак.
Макс! Как... Как ме...?
После ще ти обясня. Трябва да се махнем от тук.
- Макс, не трябваше да идваш тук. - След това, което направи за мен, трябваше.
Ще можеш ли да прескочиш граничната ограда?
Ако не мога, продължи без мен.
Пазачите ще се сменят скоро. Тогава ще се промъкнем.
Каза ли им нещо? За мен... или за другите?
- Ако са компрометирани... - Не съм.
Кажи ми къде са, за да мога да ги предупредя
Нищо не съм казал.
Сигурен ли си?
- Какво има, Зак? - Не знам. Ти ми кажи.
- Ти не си Макс. - Зак!
- Коя си ти? - Зак!
Не...
Оставете го! Оставете го!
Казвах ви, че няма да понесе това.
Аз... никога... няма... да ти кажа... каквото и да било.
- Хей. - Хей.
- Погледни това. - Не виждам такова често.
Свих го от маркета. Помислих си, че Лоугън може да спретне едно от кулинарните си чудеса.
На около ли е?
Отиде на разходка.
- Разходка? - Надолу по брега.
Хей. Влизането без разрешение е забранено. Не можеш ли да четеш?
Свали си обувките и ела тук.
Оставих ти малък подарък вкъщи.
- Прясно пиле. - Oу, уау.
Виждам пиле а ла Кейл в бъдещето ти, с бутилка pre-Pulse Nuit-St-Georges.
Какво ще кажеш... осем часа?
Надявах се да кажеш това.
Красиво е, нали?
И е забавно. За първи път от доста време,
се чувствам като нещо и всичко е възможно.
Не ти ли е студено?
Замръзвам.
Но се чувствам чудесно.
Това е забранена зона.
Повтарям: Това е забранена зона.
Мразя тези неща.
Да. По-добре да вървим.
Предполагам.
Ще се видим ли довечера?
- Осем часа. - Точно.
- Трябва да отивам на работа. - Трябва да се връщам вкъщи.
- Чао. - Чао.
Сгреших посоката.
Колко пъти трябва да ти казвам? Ако няма подпис, няма да ти се плати.
- 225 Карингтън. - Подпис.
- Ето тук. - Робърт Марли. Това по ми хареса.
- Не изглежда честно. - Не е честно.
Но какво може да направи Синди Оригиналът? Спряха ми тока, парното, дори водата.
Закъсня.
Разкарай се или ще те накарам да си целунеш задника.
Хей, остави я за малко, човече. Просто са я изгонили от апартамента й.
Наистина съжалявам, момиче. Не мога да не се чувствам отговорна.
Не е твоя вината, че някакви дрогирани машини за убиване те преследват.
Не мога да повярван, че убиха твоят превъзходен.
Нито пък аз. Не че не го заслужава. Имам предвид, че беше квартален бос и невестулка
Не мога да обвинявам роднините, че искат да напусна сградата и че ме обвиняват.
Първо си загуби работата, заради мен, а после и стаичката.
Гиг беше бюст, а стаичката - склад.
Синди Оригиналът просто трябва да бъде силна в борбата.
- Защо не пренощуваш при мен? - Благодаря, но не искам да се натрапвам.
Не се. Кендра се премести в любовното гнездо на гаджето си полицай
и сега има свободна стая.
- Сигурна ли си? - Ще те преместим по обяд.
Само един въпрос. Тези супер откачалки още ли те търсят?
След като така им сритах задниците?
Ами тези черни момчета от хеликоптера?
Цялото това положение доста се охлади.
- Аха. Влизам. - Страхотно.
По обяд.
- Всичко наред ли е? - Да.
Защо? - Изглеждаш, сякаш си изгубил нещо.
Просто се опитвам да намеря нещо, което да облека.
Къде ще ходиш, между другото
- До Лоугън. - O. Значи имаш среща?
Това не е среща. Тя просто ще дойде на вечеря.
- Ще вечеряме през цялото време. - Да, но нещата са различни сега.
Оръжието... е заредено. Ако ме разбираш.
Не, не те разбирам.
Видях ви как се гледате, вие двамата. С него и на всякъде.
- Може би вие двамата можете да направите нещо по въпроса.
Ние не сме такива. Освен...
Само защото бях в инвалидна количка, не значи, че не можех да стигна до там, ако го исках.
Разбирам.
Но няма значение, ако препятствието между теб и него
е било физическо или психологическо, сега го няма.
И твоята мисъл е?
Че това, е чисто нова игра на топка.
Ето защо си нервна криза.
Не съм нервен!
Да, добре.
Това е още една причина, да се радвам, че съм лесбийка.
Ние не са забъркваме в цялата тая драма.
След втората среща, вече ходим заедно.
Ние сме просто приятели, които ще вечерят заедно.
Всичко, повече от това е сигурен път... към рухване на приятелството ни.
Както кажеш. Но също така ми е ясно, че трябва да се разкарам.
Ако няма да се прибираш, може ли просто да се обадиш, за да не се тревожа?
Добре ли си?
Съжалявам.
Това беше единствения начин да те измъкна.
Ето. Сложи си тези.
- Защо ми помагаш? - Може би мога да живея със себе си.
Ще те закарам до границата. След това продължаваш сам.
Просто ги вземи.
Бягай! Бягай!
Излизай те!
Спрете! Спрете!
Върви! Върви!
Всички екипи, той е на крака, насочва се на югоизток от сборна точка 7.
- Хей. - Хей.
Хайде влизай.
- Да? - Макс?
Кой е?
Значи...
Вечерята.
О, не!
Пиле по татарски?
О, това е... такава грешка.
- Може ли... може ли да вдигнеш? - Да.
- Пусни фурната. - OK.
- Здравейте. - Макс!
Зак?
Нужна си ми.
Крие се близо да Мантикор. Трябва да го прибера, преди те да са го направили.
Не. Тези гори ще са пълни с хората на Лайдекър.
Ще отида, Лоугън. Дължа му го.
OK.
Да кажем, че преминеш през чек-пойнта. Да кажем дори, че ще стигнеш до него.
Мислиш ли, че ще можеш да се изплъзнеш от мрежите на Мантикор?
Направихме го веднъж и бяхме просто деца.
Ами ако е капан? Ами, ако Зак се е обърнал?
Зак, да се е обърнал? Изобщо не го познаваш, нали?
- Няма да ти позволя да направиш това. - Никой не се радва повече от мен, че ходиш.
Но в действителност, все още мога да ти сритам задника.
Проверка за контрабанда. Изключете го. Трябва да претърсим целия багаж.
Зак!
Зак?
- Зак! Аз съм. - Какво правиш тук?
- Нараняваш ме! - Кой те изпрати.
- За какво говориш? Ти ми се обади. - Опитваш се да ме измамиш.
Не се опитвам да те измамя.
Хората на Лайдекър са навсякъде. Трябва да се махнем от тук.
Той те е пратил да ме върнеш обратно, но това няма да стане.
Ти си се обърнала. Ти си заплаха за другите.
Зак!
- Не мърдай. - Знаех го. Знаех, че си една от тях.
Ако беше истина, сега трябва да се обадя на ТАС екипа и да те предам на Лайдекър.
Но не е истина. Тук съм, защото ти ме помоли да дойда.
Макс.
Шшшът. Всичко е OK.
Всичко ще е наред.
Ще останем тук, докато се стъмни, тогава ще те измъкна от тук.
Какво са ти направили?
Нищо не им казах, Макс, за теб и останалите.
Ако са използвали хипноза, не можеш да си сигурен в нищо.
Не може да съм им казал нищо, Макс, защото не знам нищо.
Аз се накарах да забравя, по начина, по които те ни научиха.
Никой не може да се съпротивлява на неограничено мъчение. Нито дори вие.
Умът е безгранично податлив. Вие ще кажете това, което знаете.
- Спомените могат да бъдат погребани. Замъглени.
- Можете да се научите, да забравяте това, което знаете.
- Вашето собствено име. Вашият номер на бар-кода.
Преднамерено запълвайки вашият ум с дезинформация,
можете така да объркате вашата памет, че да не можете да разкривате истината.
Това ли е твоя бар-код? Отговори ми!
Накарах се да забравя...
за да те предпазя.
За да защитя всички ви.
- Всичко е OK. Свърши. - Не. Не е.
Аз не съм единствения, който знае.
Единствения. Трябва да си спомня, за да мога да ги защитя.
Ще го направиш. Ти ми се обади, нали? Спомни си моят номер?
- Не е същото. - Да. Можеш да го направиш, ако опиташ.
Не, с теб е различно!
Имам предвид, как бих могъл да забравя...
единственото нещо за теб?
Как бих могъл?
По-добре да проверя това, за да се убедя, че сме добре тук.
Стой седнал.
Аз съм.
Мина доста време откакто бях способен, да накарам моят пазач достатъчно дълго да спи.
Вероятно не съм ти досадил. Никога не спеше много.
Аз и Джонди.Трябва да имаме ДНК на акула или нещо такова. Просто нямахме нужда от сън.
Ето защо не възразяваше да работи нощем.
В бар. В Портланд.
Не, почакай. Това е Тинга. Джонди живее с Сан Франциско.
- Продължавай. - Тя живее близо до Голдън Гейт.
Ами Тинга? Каза, че живее в Портланд.
Работи...във фурна. Трябва да видиш колко дълга коса има.
- Сякаш не я е рязала от бягството. - Зейн? Той къде живее?
В Л.А. Той е механик.
Има куче. Немска овчарка.
Изглежда страшно. Като това в Мантикор. Но сладко.
Продължавай. Чудесно се справяш.
Абонатът, който се опитвате да наберете е извън обхват.
- Още ли не можеш да се свържеш с нея? - Не.
Отивам до маркета. Трябва ли ти нещо?
Не, благодаря.
Кажи ми за Крит. Какъв е той?
Крит?
- Не знам. - Всичко е OK.
- Аз...не мога да си спомня. - Всичко е наред. Ще се върне.
Видях Брен в Мантикор.
Ще я измъкнем от там някой ден, ти и аз.
Трябва да си починеш. Няма да се стъмни още известно време.
Благодаря, Макси. За това, че дойде да ме измъкнеш.
Това е най-малкото, което мога да направя, след това, което ти направи за мен.
Лайдекър се опита да ме заблуди, че си дошла да ме измъкнеш преди.
Какво имаш предвид? Как да те заблуди?
Инжектира ми, Господ знае какво. Изпрати някой, който се престори на теб.
Наистина ми обърка главата.
- Толкова съм уморен. - Всичко е OK. Спи.
Ще отида на горе по пътя. Наблизо има бензиностанция.
Ще взема някаква храна.
Ако не се върна до залез, продължавай.
Намери останалите.
На позиция сме и чакаме. Все още няма следа от тях.
- Тя не се ли появи? - Не.
Какво мислите, че ще направи той, когато тя не се появи?
Ще направи каквото трябва. Ще предположи, че тя е заловена,
ще продължи напред и ще се опита да намери другите.
- Какво не е наред със звука? - Трябва да е прекъснал.
Но все още получавам ясен сигнал от GPS-а.
- Той се движи. - Някаква следа от нея?
- Не. - Това продължи твърде дълго. Нещо не е наред.
До всички единици. Това е заповед Ще го наблюдаваме.
Движи се на юг по потока.
Спря.
Делта, тук е Контрол. Целта е на 175 градуса южно от теб.
Разбрано, Контрол. Насочваме се на там.
Контрол, тук екип Делта. Ние сме в зоната на мишената. Няма следа от него.
- Край. - Това е невъзможно.
Той е точно там, където сте вие.
Сър?
- Предавателят. - Повтори отново.
Извадил го е от главата си. Използвал го е за примамка.
Макс. Подслушвали са ни през цялото време...
Чули са, къде са останалите.
- Трябва да ги предупредим. - Първо трябва да се измъкнем от тук.
Това беше номер.
Лайдекър му е позволил да избяга, за да го проследи до останалите.
Компрометирах другите. Застраших всичко!
Какво имаш предвид? Как?
Като си отворих...
голямата уста.
Това е дълга история.
Работи...във фурна. Трябва да видиш колко дълга коса има.
- Сякаш не я е рязала от бягството.
Той ще се опита да ги предупреди.
Нека знаят, че са били компрометирана.
Трябва да се намесим, и трябва да го направим бързо.
Каза, че Тинга работи във фурна в Портланд. В коя?
- Не знам. - Ами Зейн? Той къде работи?
- Как поддържаше връзка с него, Зак? - Номер за връзка.
Инсталирах си гласова поща за да могат да ми оставят съобщения.
- А ако трябва да се срещнеш с някой от тях? - Обаждах се.
Джонди. Обаждал ли си й се?
- Какъв и беше номера? - Не знам.
Мисли, Зак. Животът и зависи от това
Мислиш ли, че не знам това?!
- Дай му време. - Нямаме време.
Вече може да е твърде късно да ги спасим.
Извинявай. Не е твоя вината.
Просто...
- Трябва да има начин да ги предупредим. - Може би има.
- Какво става? - Какво се случи с коляното ти?
- Паднах, докато го гонех. - Да, точно така, ти си изрод.
Хайде арестувайте го. Той е негодник.
Не обръщай гръб на полицая, бе кренвирш.
- Не пипайте телевизора си.
Това е видео бюлетин на Свободно Излъчване.
Този кабелен сигнал е изпратен до вас по цялата Америка.
Не може да бъде проследен, нито спрян.
Това е съобщение за тези, които знаят за X5.
Бяхте компрометирани. В опасност сте.
Подай ми 3/16.
- Местоположението ви беше компрометиране. - Зейн?
- Знаете какво да направите. - Зейн?
Това съобщение ще се повтаря на всеки час, докато всеки от вас го получи.
Сега ще чакаме, за да видим кой ще се свърже с номера.
- Само Очите си създаде още един враг. - Беше започнало да става малко тихо наоколо.
Този Само Очите е болен, наивния задник. Но находчив.
Но въпросът е, защо се опитва да помогне на моите деца?
Не знам. Това не е нещо от сорта на нещата, които обикновено засяга.
Когато всичко това приключи, искам да разбереш, кой е този клоун.
Зейн, Съл и Крит са се обадили. Вече са се преместили.
Останаха само Тинга и Джонди.
Сигурна ли си, че не дрънках и за останалите?
Вярвай ми, помня.
Как стана така, че не ми даде номера, за да мога да те намирам, ако ми трябваш?
- Знаеш защо. - Не бях добър войник, не изпълнявах заповеди?
Нещо такова.
Предполагам, че няма да бъда поканена на следващото събиране на Х5.
Ти си твърде безразсъдна, Макс. Не можех да рискувам да ти го дам.
- Ами, ако те бяха хванали и Лайдекър го научеше? - Твърде голяма отговорност съм, за да ми се има доверие?
Не е твърде късно, ако искаш да се качиш на борда, с начина, по който аз върша нещата.
Първата стъпка, обаче е, да напуснеш Сиатъл.
Не мисля така. Не и точно сега.
- За какво говориш? - Говоря за Момчето Чудо, ей там.
Отиваме при момичето в Портланд.
Добре. Ще ни изпратят ли скоро хеликоптер.
Сам ще се погрижа за това.
Съобщение от Тинга. Лайдекър е при нея. Нуждае се от помощ.
Хайде, хайде, хайде! Движение!
- Каква е тайната? - Видяна е да минава от тук.
Осигурихме зоната. Имам хора по целия периметър.
- Тя е тук някъде. - Знаете ли как изглежда?
От кандидатурата и за работа във фурната.
Добре. Искам търсене от точка до точка, само с Тейсърс. Искам я жива.
Хайде, Зак.
Къде си?
- Търсим това момиче.
- Виждал ли си това момиче? - Не. Не съм я виждал.
- Разпознаваш ли я? - Не.
Чисто е.
Ето я!
Движи се на запад!
Екип Делта, следвай целта. Екип Алфа, затворете периметъра.
Екип Алфа разбра.
- Екип Делта до Командира. - Давай.
- Държим обекта на прицел. Ще я укротим. - Добре. Само помнете, искам я жива.
Всички в семейството ти ли са крадци?
Ритай.
- Колко е резервоара? - 3/4.
Трябва да ни стигне да Канадската граница.
Трябваше ли въобще да питам?
Да тръгваме.
- Ами ти? - Тя се връща обратно в Сиатъл.
- Няма ли да дойдеш с нас? - Не се безпокой.
- Лайдекър... - Казах да не се безпокоиш.
Грижи се за себе си, сестричке.
Вие също.
Благодаря ти, че ме измъкна.
Предполагам, че сме квит.
Предполагам. Да се надяваме, че чудесата се случват по два пъти,
защото ще се нуждаеш от едно да те пази, за да не те хванат.
Още ли пушиш?
- Изгуби ги, Дек. - Това беше пресметнат риск.
Информацията, която получихме за останалите от Х5 компенсира това, че ги загубихме.
- Щом казваш. - Те се бяха укрили, но ги накарахме да излязат.
Накарахме ги да бягат. Никой не може да бяга без да остави следи.
Дори и моите деца.
Комитетът реши, че положението с X5 трябва да бъде решено.
Упълномощен си да използваш каквито и да е средства, за да го направиш.
Трябва ли да разбирам, че вие включвате използуването на смъртоносна сила?
- Ако е необходимо. - Искаме ги живи.
Комитетът иска положението да е решено.
Знаеш, че трябва да вървя над тази граница?
Не се тревожи. Тя подписа директивата.
Тя ме помоли да предам лично съобщение.
Ако имаш проблем с изпълнението на заповедта...
тя ще намери някой друг да го направи.
Няма да е необходимо.
И аз не мислех, че ще бъде.
Тя изглеждаше точно както си я спомням. Искаше ми се да можех да прекарам повече време с нея.
Да разбера какъв е бил живота й, каква е станала.
Може би, след като всичко се успокои, вие двете можете да се свържете.
- Как? - Последният набран номер. Номерът на Зак.
Не мога да повярвам. Той обикновено прикрива всеки начин да се добера да него.
- Мислиш ли? - Благодаря ти.
Имаш ли нещо за ядене?
Защо не отидеш да видиш сама?
Имаш половин пиле "а ла Кейл",
зелена салата,
картофено пюре.
Какво ще кажеш, ще вечеряме ли? Обещавам, че този път няма да те подведа.
Трябва да проверя дали вали. Имам работа за вършене.
Oу. OK.
Можеш да го вземеш с теб, ако искаш.
Не, ще си взема нещо по път.
OK. Лека нощ.
Номера, който сте избрали вече не съществува
и няма нов номер.
Проверете дали номерът е правилен
и дали сте го набрали правилно...
Предполагам, че не трябва да съм изненадана. Имам предвид, че е точно както казах,
Зак обикновено добре прикрива следите си.
Просто не мислех, че ще ги скрие от мен.
Трябва да е доста мъжкарско, защото и Лоугън го прави доста добре.
Може би е заради мен. Може да е нещо в начина, по който отблъсквам хората.
Всичко, което знам е, че преди беше по-лесно,
когато не ми пукаше за нищо.
Превод: James2003